Stress

Enligt betygskriterierna krävs det att kunna tala och hålla föredrag - och med det kommer mycket prestationsångest: pressen att prestera bra för lärare, uppnå alla mål och göra ett bra intryck för klasskamraterna... Och så har man ju alla andra uppgifter och prov.

För att ha alla vägar öppna till högskolan krävs A i alla ämnen. Detgör att man känner en otrolig press. Det är otroligt svårt att vara bäst i allt. Det är omöjligt, om man inte lägger ner fruktansvärt mycket tid på att plugga. När man går i gymnasiet händer det så otroligt mycket annat i livet som inte har med skolan att göra...

Panikångest är vanligt bland elever, något många lider av. Paniken inför prov och betyg gör att man presterar sämre och så får man sämre betyg. Vanligast är detta bland elever som pluggar mycket. En duktig och hårt arbetande elver uppnår sämre resultat (betyg) och kan inte visa sin fulla potential. Det är inte rättvist att någon som är bättre får sämre betyg.

Du slår frustrerat huvudet mot väggen och försöker förmå din tröga hjärna att konstruera ytterligare en mening. Klockan visar 23.42. Svetten bryter fram. Meningarna flyter ihop. Ögonen stirrar tomt och du känner hur de blir fuktigare och fuktigare. Du får inte gråta. Inte medan klockan tickar. Du stirrar desperat rakt fram. De tankar du kan ha hyst ersätts av ångest medan skräckscenario efter skräckscenario spelas upp i ditt inre. F i allt. Ingen utbildning. Hemlös. Varför ens försöka vända tankarna till något positivt när du ändå lär dö av svält, ensam vid tjugofem. Klockan visar 23.47. Det är kört. Över. Bara tretton minuter kvar till uppsatsen ska vara inne på Fronter och allt du gör är att tänka på din framtida svältdöd. Ett nytt slag mot väggen. Det stimulerar kanske inte hjärnverksamheten, men smärtan hindrar i alla fall en stund de ovälkomna tankarna. Fast de är snart tillbaka. 23.56. Panik. Fingrarna som nyss legat oroväckande stilla, flyger över tangenterna utan minsta tanke på ordval eller sammanhang, och om det du skriver alls hänger ihop med upppgiften. 23.59. Du trycker "överför fil" och faller ihop i stolen av lättnad.

Många elever hinner inte med sina läxor för de har så mycket att glöra. En lärare bryr sig inte om att jag har läxor från andra lärare, han eller hon säger bara "Men det är enkelt, du ska bara skriva två sidor om bla bla bla...". Och när alla lärare tänker på det sättet hinner inte eleverna med. Lärare borde tänka så att eleverna hinner med sina läxor och kan få bra betyg.

Måndag samhällsinlämning, onsdag franskprov, torsdag svenskprov och fredag fysikredovisning. Så ser det ut under en vecka av terminens tre eller fyra provperioder. En provperiod varar oftast i en till tre veckor, och är fullproppad med prov, inlämningar och redovisningar. Provperioderna är källan till all stress och ångets jag känner inför skolan. Jag vet inte var jag ska börja, skriva klar inlämningen eller plugga till matteprovet. Allt blir rent kaos. Sen efter två veckor fyllda av kaos, stress och ångest så är provperioden över. Stressen försvinner och man börjar på nya projekt och man har inget prov de närmaste dagarna. Skolan känns enkel och flyter på utan ansträngning. Fast det är ju bara lugnet före stormen, och man vet att snart kommer en ny provperiod fylld av stress och kaos.

Och så här fungerar skolan. Man hoppar mellan de två olika varianterna. Jag har inget emot prov eller att skolan kräver saker av eleverna. Men fördelningen av prov över terminen är så ojämn och skapar så stora kotraster. Jag skulle vilja att det var mer jämnt fördelat - för mindre stress i skolan.

Samma sak varje gång... Uppgiften ska vara inlämnad klockan 00.00 och jag har inte ens öppnat ett word-dokument eller skrivit ett ord... Klockan 21.00 passar det sig att börja skriva, varje gång. Oavsett hur lång tid innan jag fått själva uppgiften så börjar jag inte skriva förrän dagen innan. Är inte sådana uppgifter egentligen helt onödiga - eftersom majoriteten ändå inte orkar göra dem förrän sista kvällen? Kvalitén blir sämre, men jag orkar inte gå hem och ta med sig skolan hem... Matte, senska, lunch, engelska, spanska och sedan hem och skriva uppsatser ungefär en halvtimmei varje ämne. Det händer ALDRIG!

Sista inlämningsdatum, den deadline då en lärare vill ha in en uppgift. Men tänker alla lärare på att vi har andra ämnen än just hans eller hennes? Är en deadline alltid juste mot eleverna? Jag tycker att datumen lärarna sätter ofta inte är riktigt rimliga. Vi elever har många ämnen att tänka på, och en deadline blir bara ett extra stressmoment. Jag säger inte att alla deadlines är dåliga, och arbeten och uppgifter måste ju in i tid men jag tycker att lärare borde diskutera mer med eleverna när det är rimligt med inlämning. Då fick eleverna också bättre översikt över sin skolgång. Diskutera mera!

Det absolut värsta som finns i skolan är deadlines. Känslan av tidsbrist som sprider sig i kroppen. Vetskapen om alla dessa uppgifter som måste göras före det där datumet, det som alla fasar för. Om jag ska vara ärlig tycker jag att man lika gärna kan avlägsna alla inlämningsuppgifter från skolan. De tillför ingenting, utom att det kanske stärker ens ansvarstagande något litet - man står emot frestelsen att fullständigt strunta i uppgifterna. Om man istället omdirigerade skolans energi från hemska deadlines till uppgifter i klassrummet skulle inlärningen i skolan bli mycket mer effektivt.

Svenskuppsats. Samhällsinlämning. Fysikprov. Allt till på torsdag. Ugh. Vi har inte så många skoluppgifter - men när vi väl har lyckas alla infalla i samma vecka. Varför?

Tycker man att jobbet är stressigt,att barnen är jobbiga och att chefen är tjatig så har man verkligen inte upplevt stressen inför en deeadline för något som ska skickas in till läraren. Stressen när man dagen innan inte förstår något av det som ska göras. Ångesten man får när man förstår hur mycket man missat...